Haluat tietää, miksi estin sinua kohtaamasta sitä mörköä.
Oletin, että olisit kuvitellut lordi Voldemortin muodon.
Ajattelin ensin lordi Voldemortia.
Sitten muistin yön siinä junassa.
Ja ankeuttajan.
Olen vaikuttunut. Se osoittaa, että se mitä pelkäät, -
on pelko itse.
Se on erittäin viisasta.
Ennen kuin pyörryin...
Kuulin jotain...
Naisen...
Huutavan...
Ankeuttajat pakottavat meidät paljastamaan muistomme.
He saavat voimansa meidän tuskastamme.
Luulen, että se oli äitini, sinä yönä, jona hänet murhattiin.
Kun aivan ensimmäisen kerran näin sinut, -
tunnistin sinut heti.
En arvestasi, vaan silmistäsi.
Ne ovat samanlaiset kuin äidilläsi, Lilyllä.
Kyllä, tunsin hänet.
Äitisi oli tukenani silloin, kun kukaan muu ei ollut.
Hän ei ollut vain lahjakas noita, -
vaan myös hyväntahtoinen nainen.
Hänellä oli taito nähdä kauneus toisissa ihmisissä, -
erityisesti silloin, -
kun toinen ei sitä itse nähnyt.
Isäsi James, taas...
Hänellä...
Hänellä oli taito joutua hankaluuksiin.
Taito...
Huhutaan, että hän siirsi sen sinulle.
Muistutat häntä enemmän kuin tiedätkään.
Aikanaan näet vielä, kuinka paljon.
Hunajaherttua on loistava.
Mutta ei mitään verrattuna Sekon pilapuotiin.
Luuletko, että pääsisit käymään siellä?
Kuulithan, että se on Tylyahon suosituin paikka?
Tiedän kyllä.
Mitä on tekeillä?
Varmaankin Neville unohti taas tunnussanan.
- Hei! - Ai, anteeksi.
Tehkää tietä, olkaa hyvät. Anteeksi, olen johtajapoika.
Perääntykää, kukaan ei astu sisään, ennen kuin se on kauttaaltaan tutkittu.
Lihava leidi on poissa.
Hienoa, hän olikin surkea laulaja.
Ei naurata, Ron.
Rauhoittukaa kaikki, takaisin paikoillenne.
Hiljaisuus, rehtori on täällä.
- Varokaa! - Kuulitte mitä hän sanoi! Varokaa!
Voro, hae kummitukset.
Etsikää linnan jokaisesta maalauksesta löytääksenne Lihavan leidin.
Ei tarvita kummituksia, professori.
Lihava leidi on tuolla.
Katsokaa eteenne! Hidastakaa!
Kuunnelkaa, olen johtajapoika.
Pois tieltäni.
Rakas leidiseni, kuka teki tämän sinulle?
Silmät kuin paholaisella sillä on.
En voi sanoa hänen nimeään.
Se on hän, rehtori.
Se, josta he eivät puhu.
Se on täällä, jossain linnassa!
Sirius Musta!
Turvaa linnaa, Voro.
Kaikki muut menevät Suureen saliin.
Olen tutkinut koko tähtitornin ja pöllölän, mutta sieltä ei löytynyt mitään.
- Kiitos. - Kolmas kerros on myös tutkittu.
Erittäin hyvä.
Tutkin vankityrmät, rehtori, -
hänestä ei ollut jälkeäkään siellä, eikä missään muuallakaan linnassa.
En odottanutkaan hänen vitkastelevan.
Erikoinen ominaisuus, vai mitä luulet, -
päästä Tylypahkan linnaan yksinään, kenenkään huomaamatta.
- Melko erikoista, kyllä. - Kysymys onkin, miten hän onnistui?
Monille, siihen auttaa raha.
Saatat muistaa, että -
ennen lukukauden alkua ilmaisin pelkoa sinun nimittämää professoria...
Yksikään professori tässä linnassa ei auttaisi Sirius Mustaa pääsemään sisälle.
Olen aika vakuuttunut, että linna on turvallinen -
ja olen enemmän kuin halukas lähettämään oppilaat takaisin asuntoloihin.
Entäs Potter, pitäisikö häntä varoittaa?
Ehkäpä, mutta antaa hänen nyt nukkua.
Unissamme menemme maailmaan, joka on kokonaan omamme.
Antaa heidän uida syvimmässä meressä, -
tai liitää yli korkeimman pilven.
Kääntäkää sivulle 394.
Suokaa anteeksi.
Missä professori Lupin on?
Se ei oikeastaan ole huolen aiheesi, vai onko?
Yllättävää sanoa, että teidän professorinne tuntee itsensä kykenemättömäksi opettaa, -
tällä hetkellä.
Kääntäkää sivulle 394.
Ihmissusia.
Mutta me olemme vasta aloittaneet opettelemaan punalakkeja ja kirskuristajia, -
meidän ei ole tarkoitus aloittaa lukemaan yöllisistä olennoista viikkoihin.
- Hiljaa. - Milloin hän tuli sisälle?
Näitkö hänen tulevan sisälle?
Kuka teistä osaa kertoa minulle animaagien ja ihmissusien eroavaisuudet?
Eikö kukaan?
Miten harmillista.
Antakaa minun. Animaagi on velho, joka itse valitsee muuttuvansa eläimeksi.
Ihmissudella ei ole vaihtoehtoa.
Kun on täysi kuu, ja kun hän muuttuu, hän ei enää muista kuka hän on.
Koska silloin eläimellinen puoli ottaa vallan.
Sen lisäksi ihmissusi vastaa oman kaltaistensa kutsuun.
Kiitoksia, herra Malfoy.
Tämä on toinen kerta, kun puhut ilman lupaa, neiti Granger.
Oletko kykenemätön hillitsemään itseäsi, -
vai ylpeiletkö sietämättömällä kaikkitietäväisyydelläsi.
Tuossa on järkeä, tiedäthän.
Viisi pistettä Rohkelikolta.
Vastalääkkeenä tietämättömyydellenne, -
ja haluan pöydälleni maanantai aamuun mennessä, -
ihmissusista kaksi pergamenttirullallista, -
erityisesti painottuen sen tunnistamiselle.
Mutta huomenna on huispausottelu.
Sitten suosittelen olemaan erityisen huolellinen, herra Potter.
Raajan menetys ei ole hyväksyttävä tekosyy.
Sivu 394.
Termi ihmissusi, -
on lyhennelmä anglosaksisesta sanasta, ware, -
joka tarkoittaa: ihminen ja susi, ihmissusi, ihminen susi.
On useita tapoja tulla ihmissudeksi...
Liikkumitor kuolitus!
Hän näyttää heikolta, eikö näytäkin.
Heikolta, mitä odotit? Hän tippui yli 30 metristä.
Niin, viedään sinut tähtitorniin...
- Nähdään miltä sinä näyttäisit. - Varmaan paremmalta kuin normaalisti.
Kuinka voit?
- Loistavasti. - Pelästytit meidät aika pahasti, kamu.
Mitä tapahtui?
- No, sinä tipahdit luudaltasi. - Todellako?
Tarkoitin ottelua, kuka voitti?
Kukaan ei syytä sinua.
Ankeuttajien ei kuuluisi tulla muurien sisäpuolelle.
Dumbledore oli raivoissaan.
Pelastettuaan sinut, hän lähti heti pois.
On jotain muutakin, mitä sinun pitäisi saada tietää, Harry.
Kun tipuit, -
luutasi lensi suoraan tällipajuun.
Olen pahoillani luudastasi.
Onko se korjattavissa?
Ei.
Miksi ankeuttaja vaikutti minuun niin...
- Tarkoitan enemmän kuin muihin. - Niin, ankeuttaja -
on inhottavin olento maan päällä, se syö kaikki -
hyvät tunteet, onnelliset muistot, -
kunnes henkilölle ei jää mitään kuin pahimmat kokemukset.
Sinä et ole heikko.
Ankeuttaja vaikutti sinuun eniten, koska sinun -
menneisyydessäsi on kauhuja, -
joita luokkatoverisi eivät pysty edes kuvittelemaan!
Sinulla ei ole mitään hävettävää.
Olen peloissani.
Pitäisin sinua tyhmänä, jollet pelkäisi!
Minun täytyy tietää miten taistella heitä vastaan.
Voisit opettaa minua.
Sait ankeuttajan katoamaan silloin.
Niitä oli silloin vain yksi.
Mutta sait sen silti lähtemään.
En väitä olevani asiantuntija.
Mutta, koska ankeuttaja on erityisen kiinnostunut nimenomaan sinusta, -
niin ehkäpä minun tulisi opettaa sinua.
Mutta vasta lomapäivien jälkeen.
Nyt minun on levättävä.
- Päästä irti. - Ovelaa, Harry.
Muttei tarpeeksi ovelaa, sitä paitsi -
meillä on parempi keino.
Mutta minun täytyy päästä Tylyahoon.
- Tiedämme - Älä huolehdi! Me viemme sinut sinne.
- Me näytämme tien sinne. - Jos suostut rauhoittumaan.
- Terveydeksi. - Päästäkää minut! Älkää!
Nyt liityt meidän isojen poikien seuraan!
Mitä te oikein teette?
- Mitä roskaa tämä on? - Mitä roskaa tämä on, hän sanoo!
Tämä juttu on salainen asia meidän menestykseen!
On yhtä tuskaa antaa tämä lahja sinulle. Usko minua.
Mutta päätimme, että tarvitset sitä enemmän kuin me.
George, voisitko.
Vannon pyhästi, että minulla on vain pahat mielessäni.
Herrat Kuutamo, Matohäntä, Anturajalka ja Sarvihaara -
ylpeänä esittävät Kelmien kartan.
Tykkäämme siitä paljon.
Odottakaa...
Tässä on Tylypahka.
Ja tämä. Ei...
- Onko tämä..? - Dumbledore -
joka kävelee huoneessaan.
Eli tarkoitatte, että tämä kartta näyttää...
- Jokaisen. - Jokaisen.
Missä he ovat, mitä he tekevät, joka päivä.
Mahtavaa, mistä saitte tämän?
- Voron toimistosta, tietenkin. - Ensimmäisenä vuonna.
Kuuntele, linnassa on seitsemän eri salakäytävää.
Me suosittelemme...
- Tätä tässä! - Olemme käyttäneet sitä useasti.
- Se vie suoraan Hunajaherttuan kellariin. - Parasta kiirehtiä, Voro on tulossa tännepäin.
Niin ja äläkä unohda, että kun olet lukenut, napsauta karttaa -
ja sano, "Ilkityö onnistui!"
Muuten kuka tahansa voi lukea sitä!
Tuossa talossa kummittelee eniten Britanniassa.
Sanoinko sen jo?
Kahdesti.
Haluatko mennä lähemmäksi?
Rääkyvään röttelöön.
Ei, minulla on ihan hyvä tässä.
Ketäs täällä onkaan!
Suunnitteletteko omaa unelmakotia?
Unelmoitko omasta makkarista Weasley.
Teillä kuulema kaikki nukkuvat samassa huoneessa.
- Kita kiinni, Malfoy. - Tuo ei ollut kovin ystävällistä.
Pojat, näyttää siltä että on aika opettaa miten kohdellaan ylempiä.
Opettele tekemään se ensin itse.
Kuinka julkeat puhua minulle noin?
Saastainen pieni kuraverinen.
Kuka siellä?
Älä vain seiso siinä, tee jotain!
Mitä?
Miten menee Malfoy? Hukkasitko luistimesi?
Pois tieltä! Liikettä!
Malfoy!
Odota!
Harry!
Hitto vie, Harry, tuo ei ollut hauskaa.
Ne lurjukset, eivät ole koskaan kertoneet minulle Kelmien kartasta.
Harry ei aio pitää sitä, vaan antaa sen professori McGarmivalle.
Etkö annakin?
Niin varmaan... Yhdessä näkymättömyysviittansa kanssa.
Katsokaa tuonne, sehän on matami Rosmerta. Ron on ihastunut häneen.
- Se ei ole totta. - Professori McGarmiva.
Päivää, taikaministeri.
- Voi, Hagrid. - Olen pahoillani.
Rosmerta, kultaseni, toivottavasti liiketoimesi sujuvat hyvin.
Sujuisivat paljon paremmin, ellei ministeriö lähettäisi niitä ankeuttajia -
pubiini joka toinen ilta!
Meillä on murhaaja vapaalla jalalla.
Ai Sirius Musta Tylyahossa?
Ja mikähän hänet toisi tänne?
Harry Potter.
Harry Potter?
Tulkaa.
Harry.
- Tänään ei alaikäisiä velhoja sisään. - Sulkekaa se hiton ovi.
- Tosi törkeää. - Pölkkypäät.
- Pölkkypäät? - Kuinka he uskaltavat...
Kukaan ei tule pubiin, jossa saa pelätä henkensä edestä.
Professori Dumbledore ei sallisi ankeuttajia täällä, sen voin vakuuttaa.
Kertokaa mistä tässä on kyse?
Vuosia sitten, kun Harry Potterin vanhemmat tajusivat olevansa vaarassa, -
muistatko, he menivät maan alle?
Se joka tiesi heidän olinpaikkansa, -
oli Sirius Musta.
- Ja hän kertoi tiedät-kai-kenelle. - Eikä ainoastaan johdattanut häntä -
tiedät-kyllä-kenen luokse, vaan myös tappoi yhden heidän ystävänsä, Peter Piskuilanin.
Peter Piskuilanin?
Sen pojan, joka oli aina Sirius Mustan kannoilla.
Muistan, hän ei koskaan päästänyt Jamesia ja Siriusta näkyvistään.
- Mutta mitä tapahtui? - Peter yritti varoittaa Pottereita -
ja olisi saattanut onnistua ellei olisi törmännyt vanhaan ystäväänsä. -
- Sirius Mustaan. - Musta oli paha, mutta ei tappanut Piskuilania.
Hän tuhosi Piskuilanin!
Jäljelle jäi vain sormi.
Ei mitään muuta.
Sirius Musta ei ole ehkä kajonnut Pottereihin, mutta hänen takiaan he ovat kuolleita.
Ja nyt hän haluaa saattaa päätökseen sen minkä on aloittanut.
- Ei voi olla totta. - Se ei ole kaikista kamalinta.
Mikä voisi olla kamalampaa?
Sirius Musta oli, ja on vielä tänäkin päivänä -
Harry Potterin kummisetä.
Ron, katso.
- Anteeksi, olen pahoillani. - Hyvää joulua.
Harry, mitä tapahtui?
Sirius oli vanhempieni ystävä ja hän petti heidät.
Hän oli heidän ystävänsä.
Toivon, että hän löytää minut.
Silloin kun hän löytää minut, tulen olemaan valmis.
Kun hän löytää minut, minä tapan hänet!
Harry.
Sinä tulit.
Oletko varma tästä, Harry?
Tämä on hyvin edistynyttä taikuutta, huomattavan paljon edellä tavallista tasoa.
Olen varma.
Kaikki on valmista.
Taika, jonka yritän opettaa sinulle, on nimeltään suojeliusloitsu.
Oletko koskaan kuullut siitä?
En.
Suojelius on myönteinen voima, -
se suojelee sen tekijää asettumalla ikään kuin kilveksi loitsijan ja ankeuttajan väliin, -
jolloin ankeuttajan käy ennemmin suojeliuksen kimppuun, kuin sen tekijän.
Jotta se toimisi, sinun täytyy ajatella muistoa.
Jotain onnellista muistoa vain, voimakasta muistoa.
Pystytkö siihen?
Hyvä on.
Sulje silmäsi.
Keskity.
Tutkiskele menneisyyttäsi.
Onko sinulla muisto mielessäsi?
Anna sen täyttää sinut.
Antaudu tunteelle -
ja lausu loitsu.
- Odotum suojelius. - Odotum suojelius.
Aloitammeko?
Taikasauva valmiiksi.
Odotum suojelius!
Odotum. Odotum.
Odotu...
No niin. Nousehan ylös. Hengitä syvään.
En odottanutkaan sinun onnistuvan siinä ensimmäisellä kerralla.
Se olisi ollut suorastaan ihmeellistä.
Tässä, syö tämä. Tulee parempi olo.
- Siinäpä oli häijy ankeuttaja. - Ei, ei.
Se oli mörkö, Harry.
Todellinen ankeuttaja tulee olemaan pahempi, paljon, paljon pahempi.
Mielenkiinnon vuoksi, mitä oikein ajattelit?
Minkä muiston valitsit?
Ensimmäisen kerran kun lensin luudalla.
Se ei ole tarpeeksi hyvä. Ei läheskään.
On toinenkin...
Se ei oikeastaan ole onnellinen.
Mutta se on -
onnellisin tunne, jonka olen kokenut.
Mutta se on monimutkainen.
Onko se voimakas?
Kokeillaan sitä.
Valmiina?
Avaa se.
Odotum suojelius!
Hyvin tehty, Harry! Oikein hyvin.
Tämä varmaan riittää tältä päivältä.
Kyllä. Istuhan alas.
Syöhän tämä. Se auttaa.
Ihan vain tiedoksesi, Harry, -
luulen, että olisit tehnyt isäsikin ylpeäksi.
Se kertoo jo jotain.
Ajattelin häntä -
ja äitiä.
Heidän kasvojensa näkemistä.
He puhuivat minulle.
Puhuivat vain.
Sen muiston valitsin.
En edes tiedä, onko se todellinen.
Mutta se on paras mikä minulla on.
Kaunis päivä.
Upea.
Paitsi jos sinut revitään kappaleiksi.
Revitään kappaleiksi? Mistä oikein puhut?
Ronald on hukannut rottansa.
En ole hukannut mitään!
- Kissasi tappoi sen! - Roskaa.
Harry, sinähän tiedät miten se verenhimoinen peto aina vaani Kutkaa.
Kutka on kadoksissa.
Ehkä sinun kannattaisi pitää parempaa huolta lemmikeistäsi.
Kissasi tappoi sen!
Eihän tappanut!
- Tappoi. - Ei tappanut.
Miten se kuulustelu meni, Hagrid?
Ensiksi lautakunnan jäsenet kyselivät vuorotellen -
miksi me olimme siellä.
Nousin ja kerroin, että Hiinokka on hyvä hevoskotka.
Aina siistimässä höyheniään.
Ja sitten Lucius Malfoy nousi ylös, ja voitte kuvitella, kuinka hän sanoi -
Hiinokan olevan vaarallinen olento, joka tappaisi heti kun sitä katsoo.
Ja sitten?
Ja sitten vanha kunnon Lucius vaati pahinta mahdollista.
- Ei kai vaan sinun erottamistasi. - Ei, ei minua erotettu.
Hiinokka on tuomittu kuolemaan.
Mitä?
Hämähäkit haluavat minun steppaavan.
- En halua stepata. - Kerro niille se.
Selvä, niin kerronkin.
Kerron niille.
Peter Piskuilan, -
aina seuraamassa Sirius Mustaa.
Musta oli julma, hän ei tappanut Piskuilania, -
vaan tuhosi hänet.
- Sammuta se valo. - Anteeksi.
- Varohan sen kanssa! - Yritämme nukkua täällä.
Ilkityö onnistui.
Potter.
Miksi vaeltelet käytävillä keskellä yötä?
Kävelen unissani.
Olet kovasti isäsi kaltainen, Potter, hän oli myös kovin röyhkeä kukkoilija.
Rehvasteli linnassa.
Isäni ei rehvastellut. Enkä minäkään.
Ja jos ette pahastu, arvostaisin kovasti jos laskisitte sauvanne.
Tyhjennä taskusi.
Tyhjennä taskusi!
Mikä tämä on?
- Se on vain paperinpala. - Niinkö? Avaa se.
Paljasta salaisuutesi.
Lue se.
Kuutamo, -
Matohäntä, Anturajalka ja Sarvihaara, -
tarjoavat huomionosoituksen Professori Kalkarokselle. Ja...
Jatka.
Pyytävät tämän pitämään tavallista suurempaa nenäänsä pois toisten asioista.
Senkin hävytön pieni...
Professori!
Katsos, Lupin.
Pienellä kuutamokävelyllä, -
vai kuinka?
Harry, -
onko kaikki hyvin?
Se nähtäköön.
Takavarikoin melko kiinnostavan esineen herra Potterilta.
Katsohan sitä, Lupin.
Sen pitäisi olla erikoisalaasi.
Se on täynnä mustaa magiaa.
Epäilen sitä, Severus, minusta se näyttää enemmänkin -
olevan suunniteltu pilkkaavan kaikkia, jotka lukevat sitä.
Epäilen sen olevan Sekon puodista.
Kuitenkin, -
tutkin onko sillä joitain piilotettuja ominaisuuksia.
Kuten sanoit, se on erikoisalaani.
Harry, tulisitko kanssani?
Hyvää yötä, professori.
Oletko kuuro?
Sammuta se valo!
Käy sisään.
Minulla ei ole pienintäkään hajua, miten tämä kartta joutui haltuusi, Harry.
Suoraan sanottuna olen järkyttynyt, ettet ole antanut tätä pois.
Eikö mieleesi juolahtanut, että tämä Sirius Mustan käsissä -
olisi kartta luoksesi?
- Ei? - Ei.
Isäsikään ei paljoa välittänyt säännöistä, -
mutta hän ja äitisi uhrasivat henkensä puolestasi.
Ja asettamalla heidän uhrauksensa vaaraan vaeltelemalla linnassa, -
suojattomana, murhaajan ollessa vapaana on huono tapa maksaa heille takaisin.
En peittele jälkiäsi enää, Harry. Ymmärrätkö?
Kyllä, sir.
Haluan sinun palaavan asuntolaasi, ja pysyvän siellä.
Äläkä mene kiertoteitä, -
sillä tiedän jos menet.
Professori?
Tiedoksenne, en usko kartan aina toimivan.
Aikaisemmin se näytti erään linnassa.
Jonkun, jonka tiedän olevan kuollut.
Kuka se mahtaa olla?
Peter Piskuilan.
Se ei ole mahdollista.
Kerron vain mitä näin.
Hyvää yötä, professori.
Avartakaa mielenne.
Teidän pitää katsoa kristallin pyörteisiin, -
se paljastaa sisemmän silmänne.
Sitten voitte nähdä.
Koittakaa uudelleen.
Kuinka täällä menee?
Saisinko minä koittaa?
Kalmakoira, -
ehkä.
Tyttökulta...
siitä hetkestä pitäen kun astuit tähän luokkaan -
aistin, ettei sinussa ole ainesta ennustamiseen.
Olet ehkä nuori, mutta aurasin on kuin vanhalla harpulla.
Sielusi on kuiva, kuin kirjojen sivut joita niin epätoivoisesti selaat.
Sanoinko jotain väärin?
Hermione on tullut hulluksi.
Ainahan hän on ollut, mutta näyttää nyt kaikille!
Odota.
Meidän täytyy viedä tämä takaisin.
En aio mennä takaisin.
Hyvä on.
- Nähdään myöhemmin. - Nähdään.
Harry Potter.
Professori Punurmio.
Hän palaa tänään.
Anteeksi kuinka?
Tänä iltana, hän, -
joka petti ystävänsä vapautuu.
Viatonta verta vuodatetaan -
käärme ja mestari palaavat yhteen jälleen kerran.
Olen pahoillani.
Sanoitko jotain?
En.
En mitään.
En voi uskoa, että he tappavat Hiinokan, se on vain liian hirveää.
Ja aina vain pahenee.
Katsokaapas ketä tuolta tulee.
Tulitteko katsomaan näytöstä.
Sinä paha, petollinen, pieni hyypiö.
Hermione, ei.
Hän ei ole sen arvoinen.
Malfoy, oletko kunnossa?
Äkkiä.
Oletko kunnossa?
Tuo tuntui hyvältä.
Hyvältä? Se tuntui loistavalta.
Katso sitä.
Ajattelin, että se saa katsella puita ja haistella raikasta ilmaa.
Miksemme päästä sitä vapaaksi?
Ne tietäisivät minun päästäneen sen, ja Dumbledore joutuisi hankaluuksiin.
Tiedäthän Dumbledoren. Sanoi haluavansa olla kanssani kun -
kun se tapahtuu.
Hyvä mies se Dumbledore.
Todella hyvä.
Mekin pysymme luonasi, Hagrid.
Ette voi tehdä sitä.
Ettäkö sallisin teidän nähdä jotain sellaista?
Ei, juotte vaan teenne loppuun.
Ennen kuin lähdet, Ron.
Kutka.
Olet hengissä.
Katso paremmin lemmikkisi perään ensi kerralla.
Taidat olla jollekin anteeksipyynnön velkaa.
Pyydän Koukkujalalta anteeksi kun näen sen.
Tarkoitin itseäni.
Kuka se oli?
Hagrid.
On myöhä, ja iltakin alkaa hämärtää.
Teidän ei pitäisi olla täällä.
Jos joku näkee teidät muurien ulkopuolella, joudutte vaikeuksiin.
Suuriin sellaisiin, eritoten sinä, Harry.
Hetkinen.
Nopeasti.
Hagrid, kaikki menee hyvin.
Äkkiä... Lähtekää.
Taikaministeriöstä päivää.
Tulimme vaarallista otusta koskevan tapauksen johdosta.
Se teloitetaan tänään, -
auringonlaskun aikaan.
Mitä?
Luulin nähneeni...
Ei mitään.
Mennään!
Se puri minua.
Kutka.
Ron!
Kutka, tule takaisin!
Odota!
- Kutka! - Harry, -
tajuat varmaan mikä puu tämä on?
Tämä ei tiedä hyvää.
Ron!
Harry, takanasi!
Se on kalmakoira!
Harry!
Ron!
Apua!
Ron!
Mennään!
Varo!
Kumarru!
Harry!
Olen pahoillani.
Ei se mitään.
Mihinköhän tämä johtaa?
Minulla on aavistus.
Toivon vain olevani väärässä.
Olemme Rääkyvässä röttelössä.
- Emmekö olekin? - Tule.
- Ron! Olet kunnossa! - Missä se koira on?
Tämä on ansa. Hän on se koira, hän on animaagi.
Jos tahdot tappaa Harryn, sinun on tapettava meidätkin.
Ei. Vain yksi on kuoleva tänään...
Se tulet olemaan sinä!
Aiotko tappaa minut, Harry?
Karkotaseet!
Kas vaan, Sirius, näytät aika raihnaiselta.
Vihdoinkin ulkokuori vastaa sisällä vellovaa hulluutta.
Sinähän se tiedät kaiken sisällä vellovasta hulluudesta, etkö vain Remus?
- Löysin hänet! - Tiedän, minä ymmärrän.
- Tapetaan se! - Ei!
Luotin sinuun, -
ja koko tämän ajan, olet ollut hänen liittolaisensa.
Hän on ihmissusi, siksi hän on ollut poissa tunneilta.
Kuinka kauan olet tiennyt?
Siitä asti kuin professori Kalkaros määräsi esseen tehtäväksi.
Kas, kas, taidat olla älykkäin ikäisesi velho, jonka olen tavannut.
Löpinät sikseen! Tapetaan se jo!
- Odota! - Olen odottanut tarpeeksi!
12 vuotta!
Azkabanissa!
Hyvä on. Tapa se.
Mutta odota vielä pieni hetki.
Harrylla on oikeus tietää syy.
Tiedän syyn.
Petit vanhempani.
Takiasi he ovat kuolleet.
Ei Harry, se ei ollut hän. Joku petti vanhempasi, -
ja se oli eräs, jonka uskoin pitkään olevan kuollut.
- Kuka se oli sitten? - Peter Piskuilan.
Ja hän on tässä huoneessa, juuri nyt.
Tule, tule, Peter!
- Tule, tule, ulos leikkimään! - Karkotaseet!
Kosto on makea.
Kuinka toivoinkaan, että minä se nappaisin sinut.
Severus.
Sanoin Dumbledorelle, että auttaisit vanhan ystäväsi linnaan, -
- ja tässä todiste. - Mahtavaa, Kalkaros.
Kuten yleensä laittaessasi pienen mielesi töihin,
se päätyy väärään johtopäätökseen.
Nyt jos suot anteeksi, -